A HÓDÍTÓ
RENDEZTE: DICK POWELL
BÁR A TÖRTÉNET A KÉPZELET SZÜLEMÉNYE, VAN VALÓS ALAPJA.
A 12.SZÁZADBAN, A GÓBI SIVATAG SIVÁR FÖLDJÉN, TATÁROK, MERKITEK ÉS MONGOLOK VÉG NÉLKÜLI HARCA DÚLT.
A SZŰKLÁTÓKÖRŰ TÖRZSFŐK KEGYETLEN KÜZDELMET VÍVTAK A PILLANATNYI ÉRDEKEIKÉRT.
A CSELSZÖVÉS ÉS ÁRULÁS MINDENNAPOS VOLT, AZ EMBER A TESTVÉRÉBEN SEM BÍZHATOTT.
AZ ÁRULÁS ÉS ERŐSZAK VIHARÁBAN TŰNT FEL A VALAHA LÁTOTT LEGNAGYOBB HARCOS.
A HÓDÍTÓ, KINEK MEGÉRKEZÉSE ÁTALAKÍTOTTA A VILÁG ARCULATÁT.
Uram, amott!
Utat! Targutajjal kell beszélnem.
Uram! A mongolok vezére!
Engedjétek át!
Kinek az engedélyével haladsz át a földemen?
Egy vezér területe addig tart, amennyit az emberei fegyverrel megőriznek, Temüdzsin.
A merkitek vezére azért jött, hogy ezt vitassuk meg?
Ha magunk közt lennénk, könnyebb volna, Targutaj.
A vértestvéred rejtélyesen szól.
Targutaj nem olyan éleseszű, mint azt szeretné, ha róla hinnék.
Talán bátorságban sem, mongol. Próbára kéne tenned.
Két magányos vadász kihívná a merkit erőket?
Netán magát Targutaj vezért?
Az ilyen alázattól rosszul van egy mongol.
Targutajt nem csapják be. De nem a viszályt keresem.
Ennek az útnak örömteli a célja.
Harmadik feleséget viszek magamnak.
Egy tatár asszonyt, Temüdzsin.
Osztom az ízlésedet a nők ügyében, Targutaj, de a vérontásról nem.
Ég veled, tatár asszony.
Az apám már ennél kevesebbért is megölte volna.
- Bennem is felmerült a gondolat. - Ám féltél a mongol kutyától!
Nem úgy, asszony! Targutaj senkitől sem fél!
Azért nem alkalmaztam erőt, mert téged féltettelek.
Merészelné egy mongol rátenni a kezét Kumlek lányára?
Rosszul ítéled meg Jesszugaj fiát.
Egy tiszteletlen disznó.
- Őrség, oldalvédet! - Ahogy Targutaj vezér akarja!
Rajta! Indulás!
Gyanítom, Temüdzsin a közelben rejtette el az embereit, és idejött, hogy provokáljon.
Az apjának, Jesszugajnak halála óta ilyen trükkökkel próbálkozik.
- A törzse szétszóródott. - Az én apámnak köszönhetően.
Az apád, Kumlek, jó munkát végzett az öreg mongol vezér elintézésével.
A törzse mára nem több, mint tetvek...
... egy zsíros herélten.
De te mégsem mered kihívni Temüdzsint!
Italt hozz! És igyekezz vele, féreg!
- Kísértő. - Az, de ostobaság volna, testvér. Hallgass rám.
Vannak olyan pillanatok, amikor kell a bölcsesség, Dzsamuga. Akkor hallgatok rád.
Ám van, amikor cselekedni kell, és akkor a vérem szavát követem.
Érzem, kell nekem ez a tatár nő.
A vérem súgja: "Szerezd meg!"
A Szorgan készítette vasat még a bivalyerős Kaszar sem tudja meghajlítani.
A titka az áztatásban rejlik.
Az öcsénk erősíti magát.
Az áztatásban van a titka, mi, Szorgan?
Gyere, Kaszar! Van másik testgyakorlás, ami jobban illik az erődhöz.
- Vedd a páncélodat! - Rajtaütés?
- Az. - Igazi férfinak való testedzés, mi, Szorgan?
Nugal. Vidd ezt el a tímárhoz!
A húsát osszátok szét magatok között.
Üdvözöllek, anyám.
Solymász!
Üres kézzel tértél vissza a vadászatról, fiam?
Nem én. Egy szép gazella akadt.
De most nagyobb vadra megyünk, Hunlun.
- Hány merkitet láttál? - Harmincat, nem többet.
Kétszer annyian leszünk. Hívd ide Borgarcsit és Szubaját!
- Kis karaván. - Egyetlen nyílzápor...
Senki nem feszít íjat, amíg parancsot nem kap!
- Targutaj asszonyát sértetlenül akarom. - Targutajét?
- Magát a merkit vezért támadjuk meg? - Zavar téged?
- A merkitek sokan vannak és közel! - A tatárok még többen.
A nő, akit elveszek a merkitek vezérétől, tatár asszony.
Ez a rajtaütés az eddiginél is nehezebb sorba juttathat minket, Temüdzsin.
- Igaz! - Bizony!
- Mit mond Dzsamuga? - Igaz, mit szól erre Dzsamuga?
- Nos, mit mondasz rá, Dzsamuga? - Követem a vértestvéremet,
és mi mindannyian.
Asszonyok vagytok tán, akik megremegnek feleannyi ellenség előtt?
Ti féltek a merkitek bosszújától. Én azt keresem!
Aki megijedt, mondja ki, és távozzon!
Gyáváknak nincs helye a táboromban, meg azoknak sem, akik ellenkeznek a szavammal.
- Nem vitatják a szavadat. - Csak tanácskoznak, testvér.
Félnének követni Temüdzsint, aki legyőzhetetlen a csatamezőn?
Dzsamuga aranyszavú.
A terv szerint támadunk.
Uram!
Hóha!
Temüdzsin, az a sakál!
Fegyverbe! A fogatokat védjétek!
A mongolok!
Uram, minden oldalról támadnak!
A lovadat!
- Nyeregbe! Elmenekülünk! - Pár tetű elől?
- Igyekezz, asszony, mert itt hagylak! - Akkor menj, "bátor" kérőm!
Íjászok!
Targutaj!
Üdvözöllek!
Hová ilyen sietve, Targutaj vezér?
Visszautasítod a vendéglátásomat a saját földemen?
Állj fel, bátor vitéz!
Gyertek elő onnan! Már vége!
Rajta, ki onnan!
Előre, bátor kérő! Búcsúcsók nélkül hagynád el az arádat?
Szedd a lábad, te gyáva!
Vár rád a tatár szajha!
Mit tenne a tatár nő a hősével?
Mit tesz a sakál a nyúllal, mongol?
Menj vissza a népedhez, Targutaj,
és meséld el nekik a mongolok nagylelkűségét.
Vidd magaddal, emlékül a tatár asszonyodról.
Tűnj el, Targutaj!
A sebzett vad veszélyesebb, mint azelőtt volt. Jobb volna végezni vele.
Nem félek én Targutajtól, sem épen, sem sebzetten.
Itt maradt az, akitől tartok.
Jól mondod, mongol! Bortaj vagyok, Kumlek lánya!
- Aki minden tatárok vezére! - És az apám gyilkosa.
Meg a tiéd, és a koszos törzsedé, még mielőtt elfogy hold!
Mit szólsz a zsákmányomhoz, Dzsamuga?
Több mint amiről álmodtál, testvér.
Borgarcsi, indulunk!
Anyám.
- Jönnek megnézni, mit kapnak a zsákmányból. - Mindenkié?
A sátra az enyém mellett legyen.
Áhhh...
Remek fogás, fiam, ha hihetek a szememnek.
Jobb, mint azt gondolod, anyám.
Ez itt Kumlek lánya.
Kumlek lánya!
Ördög ivadéka!
Vesd oda a rabszolgáidnak, hadd szórakozzanak vele!
- Nem tűröm el a sátrunkban! - Azt én döntöm el, ki maradhat benne.
Kedvemre való ez a nő...
Kedvedet lelnéd....
... apád gyilkosának lányában?
Bajt fog hozni a fejedre, fiam.
Meg a népedre is!
Maradj, anyám! Ünnepelni fogunk...
- ... és örvendeni. - Örvendeni?
Apád emlékének súlya nyomja a szívemet.
Számomra nincs örvendezés.
Táncoljunk!
Nem! Nem!
Lássuk a tatár nő táncát!
Sakálok előtt nem táncolok.
Nem?
De Temüdzsinnek táncolni fogsz!
Táncolj, tatár asszony!
Táncolj Temüdzsinnek!
Tisztában vagy vele, asszony. A feleségemmé teszlek.
Annyira vágyik egy nőre Temüdzsin, hogy a tüzét jéggel csillapítja?
Nem szeretted te Targutajt. Erre megesküdnék.
Tehát ezért kéne engednem Temüdzsinnek, hitegetnem hevességgel egy részeget,
és csókra csókkal felelnem?
A legutolsó rabszolgámból is nagyobb örömem telne, mongol.
Őrszem!
- Uram? - Vidd a sátrába a foglyot!
Gyere!
Asszony!
Dzsamuga.
Uram. Az úrnőm szólni kíván veled.
Bortaj? Merre van?
Fogolyként a sátrában, uram.
Különben ő maga jött volna hozzád.
Gyere!
- Miféle rosszaságot akarsz tőlem, asszony? - Rosszat?
Temüdzsin nem tartotta úgy, hogy rossz... amíg el nem utasítottam.
De téged nem utasítanálak vissza, Dzsamuga.
Teszem azt, elfogadom a kegyeidet,
és nem teljesítem azt, amit akarsz?
Akkor felfedném az árulásodat Temüdzsin előtt.
Lovat adj nekem, és a szolgálómnak, és biztonságban juttass ki a táborból.
Olyan sokat kérek?
Kísértést érzek, asszony...
Kísértést arra, hogy eltávolítsalak innen,
mert bajt meg bajt fogsz hozni rám, Temüdzsinre, és nyomorúságot a népére!
Akkor, eressz el, Dzsamuga!
Drágább ő nekem, mint a saját életem.
Nem hagyom őt cserben, még a saját érdekében sem.
Jobb őt cserbenhagyni a saját érdekében, mint árulónak tartatni...
... minden haszon nélkül.
Miről beszélsz, asszony?
Arról, hogy sikoltok, és idehívom a szeretett Temüdzsinedet!
Vissza!
Hááá...
Kifelé, mongol, kifelé!
Gyere ki! Gyere ki, mongol!
Targutaj!
Temüdzsin!
Mongol!
- Miért hever itt ez a dög? - Balszerencse jele az, fiam.
Miféle asszonybeszéd ez, anyám?
- Takarítsátok el innen! - És mi van a te halottaiddal?
Azokkal, akik értelmetlenül haltak meg, Kumlek átkozott ivadéka miatt!
- Dzsaler! - Uram?
Két őrt ennek a nőnek a sátra elé!
És ha baja esik, lassú halállal fognak elpusztulni.
Csepej!
Ha tábor külső őrei még élnek, hozd őket elém!
Megbüntetnéd a saját embereidet,
miután te magunkra hagytál minket, és Dzsamuga védte a tábort?
Üdvözöllek, Temüdzsin!
Áh! Italt ide!
Tíz tömlő kumiszt meg tudnék inni.
Dzsamuga hol van?
- Hol van Dzsamuga?! - Itt vagyok, testvér.
- Hol vannak a merkitek? - Véres fejjel menekülnek.
De Szubaja megsebesült, és az embereinek fele halott.
Nagyon fognak hiányozni, amikor ránk jönnek a tatárok.
- A tatárokat bízd csak rám. - A merkitekkel együtt?
Ezzel a félkegyelművel még gyengéd voltam.
Ha másnak van erről szava, most álljon elő!
Uram, az őrszemek.
Áh... Szóval múlt éjjel ti őrködtetek.
Igen, uram. A merkitek észrevétlenül csaptak le ránk.
Nagy szerencsétek volt, hogy túléltétek.
Valóban, uram. Túl sokat ittunk.
Felakasztani őket.
Mozgás!
Mindenki jól figyeljen!
A tatár nőt a feleségemmé tettem.
Fiam, ezt nem teheted!
Többé senki a nyelvére nem veheti.
Hozzatok nekem enni és inni!
Dzsamuga!
Szánalmas bolondok!
Félnek attól, hogy mi lesz, amikor Kumlek visszavág.
És ki hibáztatná őket? Kevesebbért is öltek már törzsvezért.
Te mellettük állsz?
Hová lett a hited, testvérem?
A Góbi összes törzsét a magam uralma alá akartam vonni.
Egy sem merne dacolni velem.
- Nem erről álmodtál te is, Dzsamuga? - És még mindig.
De még nem érett meg rá az idő.
Ezért osztom az emberek félelmét, hogy Kumlek lánya nagy bajt fog ránk hozni.
Vagy elvezet ahhoz a célomhoz, amit régóta halasztgatnom kell:
a tatárok megsemmisítéséhez.
- Hogyan, testvér? - Wang kán erőivel.
Lehetséges, hogy az a nő elvette az eszedet?
Sokkal valószínűbb, hogy megélesítette.
Hát nem volt az apám vértestvér Wang kánnal, úgy mint te, meg én?
Kérhettem volna tőle a vér jogán, de nem tettem,...
- ... még a kezdeti bajaimnál sem. - Mert az ifjú Temüdzsin büszke volt,
és tudta, Wang kán a kisujját sem mozdítaná, a saját érdekét kivéve.
Most már nem koldusként mehetek hozzá,
hanem mint ajándékokat vivő szövetséges,
és egy higgadt tanácsadóval.
Kumlek, ahogy tudom, támadásra készül Urga ellen, amely Wang városa.
Ezzel a hazugsággal nem vezeted félre.
Kémeket fog kiküldeni, hogy ellenőrizze a hírt. Mi meg rájuk támadunk.
Az, hogy nem térnek vissza, megerősíti a figyelmeztetésemet.
Sikerrel járhat...
... ha Wang nem kér tanácsot a sámánjától.
Úgy beszélik, nagyban bízik a jósokban.
Kockázat nélkül mit ér a kihívás?
De menekülési lehetőség nélkül sem!
Ha Wang felfedezi a cselszövésedet, élve nem hagyjuk el a várost!
Olyan kockázat ez, amelyet egyedül vállalok.
Te itt maradsz,
és felkészíted a tábort az indulásra, mikorra visszatérek.
És a nő?
Itt hagyom, Dzsamuga. Terád bízom.
Zavar a dolog?
- Mondanom kell valamit... - Vele kapcsolatban?
Tegnap este megpróbált elcsábítani, hogy szabadulhasson.
Téged mi vitt a sátrába?
Szánalmas gondolat ez, kettőnk között, Temüdzsin.
A szolgája eljött hozzám.
Sejtettem az okát, de mentem, hogy kiderítsem a szándékát.
Az álnoksága határtalan!
Csak egy nő, Dzsamuga.
Nagyon is az.
Lenne tán kevésbé álnok, mint a többi asszony?
Magammal viszem.
- Dzsaler. - Igen, uram?
Végy magadhoz három embert, és északra táborozzatok le.
Ha valaki vágtatva érkezik Urga felől, kérdezzétek ki, mi járatban van.
Kínozzátok meg, hogy igazat szóljon.
Ha kiderül, hogy a tatárok kéme, öljétek meg.
És mihamarébb üzenj nekem.
Parancsodra, uram.
Csepej.
Készítsd elő a tábort a víztárolónál!
A mai éjszaka könnyebb lesz számodra, mint a tegnapi.
Számomra nincs megkönnyebbülés, amíg te élsz, mongol.
A jövőd kecsegtetőbb kényelmet ígér.
Számomra miért nem állítottak sátrat?
Mert osztozol az enyémen.
Kint alszok. Te! Hozd a köpenyemet!
Menj az embereidhez!
Többé nem leszel szűkében a szőrméknek. Gyere, igyál!
Éjjel a melegítőm, nappal a kincsem...
Értékes díszekkel és drágakövekkel foglak elhalmozni.
Nem kellenek a rabolt kincseid! Meg a hitvány meleged sem, mongol!
Azok a szőrmék az enyémek!
A hozományom volt annak a számára, akit levágtál!
A feleségemmé tettelek, Bortaj, így az enyém a hozományod.
Holnap, Urgában, ajándékul adom Wang kánnak.
Uram! A nő...!
Gyönyörű vagy, amikor haragszol.
Ha Wang fiatalabb volna, és jobb kardforgató,
talán téged adnálak neki, és a szőrméket tartanám meg.
De te, túl szép vagy nekik.
Megtartalak, Bortaj.
Megtartalak, és a szenvedélyemre válaszul,
szerelemmé fog válni a gyűlöletedet.
Mielőtt az a nap megvirrad, mongol,
a keselyűk fogják kivájni a szívedet!
Ki kísérete?
Temüdzsiné, aki a mongolok vezére!
Talík! A palotához!
Ezeknek az édességében kételkedsz?
Áhhh...
- Temüdzsin üdvözöl, óh kán! - Temüdzsin!
- Örvend a szemem, fiam, hogy látlak! - Szívélyes üdvözleted megindít.
Néhai édesapádnak, Jesszugajnak az emléke, él még a szívemben.
A vértestvéremet az ármányos tatár Kumlek mérgezte meg.
Ehhez mit szólsz, óh kán? Megfelelő csere-e a lánya...
... az apáért?
Akár megfelelő, akár nem,
ez itt legyen bárki lánya, dicséri az apát.
- Hogy értetted, Temüdzsin? - Ő Bortaj, Kumlek lánya.
A tatár kán lánya?
Először arra gondoltam, elhozom ajándékként,
de nem szeretnék rossz szolgálatot tenni neked,
mert amilyen csodás a teste, épp annyira rossz a természete.
Helyette hoztam olyan ajándékot, mely szépségben felér vele,
ám örök gyönyört nyújt, és nem végtelen bosszúságot.
Áh!
Fejedelmi ajándék, valóban, Temüdzsin!
Fejedelmi ajándék...
Gyere!
Ünnepeljünk! Szóljon a zene...
Temüdzsinnek, a mongolok vezérének a tiszteletére!
Szamarkand városából való.
Megismerem a....
Nincs tőlük jobb táncos az ég alatt.
És a szerelem művészetében is felülmúlhatatlanok. Utánuk...
... már minden nő olyan, mint a kétszer préselt szőlő leve.
Ha ilyen foglyot ejtettem volna, óh kán,
ő már méltó ajándék lenne.
A táncuk nem nyerte el a tetszésedet?
Vagy... netán irigykedsz?
Úgy tűnik, a tatár asszonyod nem osztja a táncosok iránti lelkesedésünket.
Nézd el neki, óh kán. De tehetség hiányában
ezen nők látványa bosszantólag hat reá.
Csepej!
A nők szállására vele!
Légy hozzá könyörületes, óh kán!
Ezekkel a gesztusokkal a tatár nők a szerelmüket bizonyítják.
Láthatod, szegényes ajándék lett volna.
Bort!
Temüdzsin az imént mély bölcsességgel szólt.
- Hallhatnánk belőlük most is? - Igen! Igen!
Halljuk hát! Távozzatok! Távozzatok!
A tatárok és a merkitek egyesített erőkkel jönnek ellenünk.
Meglepődtél. Ahogy én is az voltam.
Ám mindkettőnknek van okunk hinni Kumlek álnokságában,
és a merkit Targutajnak nagyravágyásában.
- Igaz. - Régóta vágyom bosszút állni Kumleken.
Amikor meghallottam, hogy a lánya a merkit jegyese lett,
lecsaptam és kifosztottam őket.
Targutajt levágtam.
Haldoklásakor arra esküdözött, hogy bosszút állnak érte.
- Kumlek hamarosan a Góbi ura lesz. - Halálakor is hiábavalón dicsekedett.
Én is így vettem, amíg a nő dühében ki nem köpte a fenyegetéseket.
Haladéktalanul kémeket küldtem a tatárok területére, és olyasmit tudtam meg,...
- ... ami miatt sietve jöttem ide. - Mit mondasz erre, sámán?
Ha Temüdzsin kémei igazat szóltak...
Küldje ki a kán a saját kémeit.
Mit szólsz hozzá, sámán?
Minél fenyegetőbb a kérdés, annál inkább kell az igaz válasz.
Hadd pusztuljon a bárány, és a penge legyen kéznél.
A szellemek megmondják majd.
Tűz szelleme, víz szelleme,
levegő szelleme, mennydörgés szelleme,
eme puszta csontokon át üzenjetek...
... melyek a szemem előtt égnek.
A párán át, a mennyen át,
nyilatkozz meg, igazság!
Fényt ide!
Megegyezik Temüdzsin szavaival, óh kán!
A tatárok a városod ellen készülnek.
Óh, jaj, nincs hát béke!
Annak sem, aki a békére vágyik, s csak a nehezen megszerzett gazdagságát élvezné.
Az még nem lehetséges, óh kán. És a békés városod készüljön fel,
hogy a tatárokat a saját táborukban semmisítse meg.
Gyorsan és titokban gyűjtsd össze a törzseidet,
fogj össze velem a tatárok és a merkitek megsemmisítésére.
Így én megbosszulom az apámat,
te pedig sok értékes csordához és legelőhöz jutsz.
Temüdzsin bölcsen szól, óh kán.
Akkor így legyen.
Az első fénysugárnál indulok.
Hírt adok majd, megnevezvén a napot és a helyet,
ahol egyesíthetjük az erőinket.
Állj!
Nos, sámán, mi hozott ide ilyen korai időpontban?
A felkelő nap sosem találja alva a mennyek szolgáját.
Azért jöttem, hogy megsürgesselek az utadra, Temüdzsin,
és egyben a jókívánságomat fejezzem ki.
Lenne még mondanivalóm, de... áh...
Csepej, kint várjatok!
És őrizzétek a nőt!
Nagyra értékelem a jókívánságaidat, sámán,
annak ellenére, hogy tegnap este kételkedtél a híreimben.
A szellemek megerősítettek téged.
És ki vagyok én? Mindössze az égiek alázatos szolgája.
Miért kételkednék a szellemek szavában, ha azok a megkívánt módon nyílnak meg?
A kán öregszik és gyengül.
Hamarosan a szánalmas vezérei fognak marakodni a helyéért.
Akkor a többi törzs sakálokként esik nekünk.
Az idő megérett egy ifjú, merész és ravasz kán számára.
Minden jót kívánok neked, Temüdzsin... kán.
Én is neked, sámán.
Jól égnek a sátraitok.
Csepej. A teherhordó lovakat itt hagyjuk. Kettéválunk.
Este egyedül lovagolj be a táborba.
- Én itt várok rád. - Ahogy parancsolod, uram.
Tatárok! Isten veled, mongol!
Kötözzétek meg!
Mongolok!
Temüdzsin!
Dzsamuga.
- Megtámadtak minket. - Tudom.
A csatáról beszélj.
Most Kumlek és a tatár kutyái dorbézolnak a sátrainkban!
Bortaj velük van.
A veszteségünk?
Ez a seb több törődést igényel, mint amit én itt nyújthatok.
- A veszteségünk... nagy? - Csak páran.
A sátrak már lebontva voltak, ahogy parancsoltad.
Így a visszavonulásunkkor a nagyrészük megmenekült.
Nem sokáig üldöztek minket. Te kellesz neki.
Ebben a vágyban osztozunk.
Elédbe jöttem egy csapattal, de már túl késő volt.
A tatárok nekünk estek, és egyedül én menekültem meg... gyalog.
A mieink mellett van a helyed.
Borgurcsi alatt biztonságban vannak a nyugati szurdokokban.
Te nagyobb veszélyben vagy.
Tudomást szerezvén a lesvetésről, előbb a halottak közt kerestelek,
majd eszembe jutott ez a barlang, ahol gyerekként jártunk.
Ahol vértestvérséget fogadtunk...
... és sokat álmodoztunk.
Temüdzsin azért is hódítani fog!
Először el kell jutnunk a törzsedhez. Lovakra van szükségünk.
A táborban szerzek.
Jól vigyázz magadra, testvérem!
Kockázat nélkül mit ér a kihívás?
Mongol! Mongol vagyok, tatár!
A mongol vezér szabad akaratából jött el, hogy Kumlek nagykánotokkal szóljon.
Indulj, mongol!
Gyere csak, kicsikém! Gyere!
Uram, az egyik mongol vezér.
Dzsamuga, áll szolgálatodra, uram.
- Dzsamuga? - Elhagytam Temüdzsint.
Ostobasága, hogy elrabolta a nagy tatár vezér lányát, ellene fordította a népet.
Alkalmatlan a vezetésre.
- Fogságba esett? - Én fogtam el, uram.
Hazudsz! Nyíltan jöttem a táborba, és szóltam, hogy eléd hozzanak!
Aha...
Nappal majd még beszélünk.
Vigyétek el!
Hazudik, apám.
Inkább halna lassú kínhalált, mintsem elárulja a vértestvérét.
Hmmm...
Holnap, mielőtt elvonulunk, alávetjük a próbának.
De ma éjjel,
vonulj vissza a sátradba, lányom.
Gyere, mongolocska...
Tehát hajlandó volnál elárulni a vértestvéredet!
Fojtogat az árulás, mi, mongol?
Mi van abban a Temüdzsinben, hogy ennyire kedveled?
Oldozd ki! Vigyétek egy sátorba, és erősen őrizzétek!
Kövesd!
Temüdzsin nélkül ne jöjjetek vissza.
Gyia!
Temüdzsint, ostobák! Temüdzsint!
A mongol vezér! Utána!
Jól eladott a vértestvéred!
Hazudsz!
Odanézz, mongol!
Saját fülemmel hallottam, hogy eladott Kumleknek.
Üdvözöllek, Temüdzsin!
Figyeljetek ide, tatárok!
Idehoztam Temüdzsint, Jesszugaj fiát.
Jól nézzétek meg... ... a mongol vezért!
Igyunk! Bort ide!
Amikor az állatokat már megitatták, akkor kapjon a mongol.
Szomjas vagy, mongol?
Oldozzátok ki!
Szenvedek...
Szenved!
Már a mongolok is szűkölnek!
Szenvedek attól, hogy nem üdvözölhetlek úgy, ahogyan tenném.
Nem bírok köpni!
Nyugalom!
Mondd csak, mongol...
Te ilyen körülmények között milyen büntetést mérnél ki?
Mi mást, feleségem, mint lassú halált?
Akkor legyen így, Temüdzsin. Lassú halál.
Ujjról ujjra, tetőtől talpig, leszel darabokra vágva,
És minden levágott részed, nap mint nap,
a szemed előtt lesz a kutyáknak vetve...
... amíg a maradékod a keselyűké nem lesz!
El innen vele!
Jól is teszed, Kumlek.
Mert amíg van kezem, hogy kardot fogjak, szemem, hogy lássak,
addig az áruló fejed nincs biztonságban a válladon... sem a lányod az ágyában!
Azt mondtam, el vele!
Zenét! Zenét!
A medvét! Hozzátok a medvét!
Fáradt vagyok, apám.
Még több bort!
Szedd össze magad, komédiás!
Mutass valami igazit!
Bortaj.
Bortaj...
Sokat szenvedett.
Ne tagadd meg a szívedet.
Hozz ételt, és vezesd a lovakhoz.
Lássuk, alszik-e a mongol!
- Nézzük meg! - Igen!
Hozasd a medvét! Küzdjön meg Temüdzsinnel!
A medvét! Igyekezzetek vele! Összeláncoljuk Temüdzsinnel!
Őrség! Eltűnt a mongol!
Fel, te kutya! Hová lett?
- Ide, uram! - Bolond!
Elő az őrökkel! Kutassák át a tábort! Hol vannak az embereid?
Őrség! Őrség! Őrség!
Elvesztél, mongol.
Ez sok kíntól megkímél.
Nem juthatott messzire! Kutassátok át a nádast!
Arra!
Temüdzsin!
Azt hittük, uram, már megöltek.
Temüdzsint nem olyan egyszerű elpusztítani.
Halottnak hittetek. Ki lett a vezér helyettem?
Ki más, mint a vértestvéred, vezethetne minket balsors idején?
Nagyon fog örvendeni.
Hó! Üdvözöljétek Temüdzsint!
Visszatért a vezérünk! Temüdzsin él!
Temüdzsin!
Temüdzsin, testvérem.
Visszajöttem, Dzsamuga.
Fiam!
Csoda történt, fiam! Élsz!
Nem arra szültél, anyám, hogy a tatárok kezétől haljak meg,
hanem az elpusztításukra.
Nesztek! Égessétek el ezeket a rongyokat!
Óh, fiam... Óh.
Nem csoda, hogy Dzsamuga azt hitte, meghaltál.
Dzsamuga tévedett.
- Temüdzsin! - Maradj, fiam.
Kasar, hozd a gyógyító füveket és a kenőcsöket!
Nem árulást láttam ott.
De ez a legfeketébb cselszövés,
amely testvéri szeretetnek álcázza magát.
Szólalj meg! Tagadd!
Nem teszem. A tagadás csak tovább erősítené a gyanakvásodat.
- Megkíméllek attól a szégyentől! - Elég a sima szavaidból!
Szólj nyíltan! Eladtál a tatároknak?
Nem!
Hunlun, anyám! Jöjj, lásd el a sebeimet!
Jövök.
Tízszeresen megfizet érte.
- A tatárok ellen vonulunk. - Wang kánnal?
Wang kán csapataival, és az általam összegyűjtött mongol törzsekkel.
- Miféle ostobaságot hallok? - Kumlek ellen vonulunk.
Dzsamuga, ma éjjel indulj Urgába.
Tudasd Wang kánnal, hogy teliholdkor várom a csapatait
Kerulon hegyeinél.
Testvér, ismerem a tervedet, de kétlem, hogy...
Kasar, te Dzsamugával mész.
Baj esetén a te erőd jól jön az ő eszéhez.
Induljunk az utunkra, Kasar.
Jöjj, anyám! Gyógyítsd ezeket.
Bárcsak abból az őrültségből is kigyógyíthatnálak, mely megszállt téged.
Ez az asszonyi kifejezése annak,
hogy ellenzed a tervemet, amely esélyt ad a hatalomra?
Így beszélsz velem, az anyáddal?
Hát nem tartottam egyben a törzsünket, és neveltelek fel azzal a céllal,
hogy apád örökébe léphess és megbosszuld a halálát?
Most meg akadályoznál, és tovább halogatnád a bosszúnkat.
Hazudsz, fiam.
Téged nem az apád megbosszulása vezet. Még csak önmagadért sem.
Neked az a tatár nő kell!
- Egyezségem van Wang kánnal... - Wang kánnal?!
El fog árulni téged, és a végzetedbe sodor,
vagy megfoszt a győzelmed zsákmányától.
- Ha nem vakítana el a kéjvágy, láthatnád... - Kéjvágy?
Te, te is vak vagy, anyám.
Elvakít a lány iránt érzett gyűlöleted.
Kumlek lánya iránt?
Legyen bár igazad Wang kánnal kapcsolatban, segítség nélkül is megkockáztatom.
Bortaj megszerzéséért
én, és mindannyiunk, együtt megyünk a pusztulásba.
Jóra, vagy rosszra,
de nekem adta őt a végzet.
Követek Temüdzsintől, a mongol vezértől.
Értékes pézsmapocok illat, uram.
Óh, ne! Ez az illat a szertartásokhoz illik.
Áh, hozz cibetmacskáét...
Uram, két mongol követ kér meghallgatást.
Mongolok? Vezessétek be őket!
A kalapomat és az ékszereimet! És menjetek, menjetek!
Üdvözletet hoztunk, óh kán, a vezérünktől, Temüdzsintől.
Életben van? Jöjj közelebb, Dzsamuga!
Azt a hírt kaptam, hogy Kumlek megölette.
A tatárok hazugsága, óh kán. Hiába akarták fogságban tartani.
Örvend a szívem. A sámánomat!
Szükségeltetem, óh kán?
Áh, a sámán... Mindig kéznél.
Dzsamuga és Kasar azt a hírt hozták, hogy Temüdzsin megmenekült Kumlektől.
Igazi csoda! Mit szólsz hozzá, sámán?
Örvend a szívem.
Eljöttünk tudatni, hogy hol és mikor várja Temüdzsin a csapataidat, kán.
Beszélj!
A szolgák nyelvét kivágták. Bátran szólhatsz.
Teliholdkor, Kerulon hegyeinél.
Minden rendben. Én...
A követek bizonyára fáradtak, óh kán.
Áh... Igaz.
Pihenjétek ki magatokat. Ma még beszélünk, ha csökken a nap heve.
- De, Dzsamuga... - Elfogadjuk a vendéglátásodat, óh kán.
Nem tetszik nekem a Temüdzsin csodás megmeneküléséről szóló mese.
Árulás szagát érzem.
Árulás?
Árulás... Mit tanácsolsz, sámán?
Sokat gondolkodtam erről, óh kán.
Ha a mongolok titkos terve az, hogy háborúba sodorjanak minket Kumlekkel,
pont így cselekednének.
- Mi célból? - Hogy rajtunk gazdagodjanak, óh kán.
Emlékezz, amikor Temüdzsin megszületett, azt beszélték,
vérrög volt az összeszorított kezében.
A nagyraszületettek biztos jele.
Óvakodj, óh, kán, óvakodj...
Különben a mongol a te károdra lesz naggyá.
És mit mondanak a szellemek, sámán?
Beszéltem velük, amikor a követek megérkeztek.
Az idő sürget, de a jelek nem világosak.
A távozásod után én magam nézek utána Temüdzsin terveinek,
még mielőtt a csapataink harcba lépnének.
Hűséges sámánom. Ha te nem lennél...
Dzsamugát nagyon kedveli Temüdzsin.
Tartsd itt, meg az ifjú bikát is,
túszként, a biztonságos visszatértemig.
- Nos, ha a testvérünk nem várna ránk... - Csitt...
A rabszolgák a kánunk tisztelt vendégeinek szolgálatára állnak.
- Emlékezz az apádra, Jesszugajra. - Micsoda?
Ételhez, italhoz ne nyúlj.
- Méreg? - Esetleg.
- Valami történik. - Akkor mire várunk? Miért nem megyünk vissza?
Ha árulás történt, utána kell járnunk.
Emiatt kell maradnunk.
Figyelünk. Nem pedig szertekiabáljuk a gyanúnkat.
Ülj le!
Derítsünk ki bármit, semmit se ér, ha itt maradunk.
- Én azt mondom, figyelmeztetnünk kell! - Ha menni akarnánk, feltartóztatnának.
- Engem aztán nem... - Csitt...
Mi ez?
Várjatok!
Több kell az ilyen ellenséghez, mint a puszta erő, Kasar.
Minden rendben, sámán.
- Ha szökni akarnának... - Nem fognak megszökni, sámán.
A holtak soha nem szöknek meg.
És ki tudja, mi történik a sötétség köpenye alatt?
- Nem értem, mi értelme van ennek... - Próbáld kilazítani!
Gyere...
A rácsok közé. Így!
Áh...
Na, végre! Az én izmaimnak való feladat!
Te menj előre, Dzsamuga! És mostantól fejezd be, hogy az izmaimon tréfálkozol.
- Mostantól fogva, mindenhol hirdetem az erődet! - Ez az.
Most meg az izmaim tartanak fogva.
Fogd a kezem!
Azt hiszem... Azt hiszem...
A mongol!
Utána!
Hová ilyen sietve, mongol?
A főétel elé kell a bevezető!
Temüdzsin kézre kerítéséhez meg kell a vértestvére.
Kössétek fel a lóra!
A telihold rég felemelkedett.
Túl sokat ígér Jesszugaj kölyke.
Ha semmiért szedtük össze a törzseket...
Uram. Majd egy napi távolságban semmi nyoma Wang kán csapatainak.
Áh...
Nagy utat tettél meg. Frissítsd fel magad.
Hagyta, hogy Wang becsapja.
- A szövetségeseim félnek. - Egyedül állsz Kumlek elébe?
Biztosra mondtad, hogy Wang kán támogat minket!
De Wang kán szövetségének ígérete,
elég ostoba ok lenne nekünk a törzseink összegyűjtéséhez?
A te terved, ám...
Még mindig részesei lehettek Temüdzsin diadalának!
Örökkévaló Ég!
Apám, Jesszugaj, hallgass meg!
Gyűjtsd össze a menny szellemeit a segítségemre!
Küldj embereket! Férfiakat!
Régóta várok erre a napra.
És most árulók és gyengék vesznek körül.
Kisiklik a győzelem a kezemből.
Menny szellemei, apám, Jesszugaj,
ne hagyjatok magamra ezen a végzetes napon!
Ne hagyjátok, hogy az árulás győzzön!
Uram?
Uram, Wang kán követe.
Temüdzsin.
- Rossz híreket hozok, Temüdzsin. - Biztos voltam benne.
A városa biztonságában várja Wang kán a hírt,
hogy elpusztultál a tatárok kezétől.
Két napot lovagoltál azért, hogy elhozz nekem egy ilyen hírt?
Azért, hogy figyelmeztesselek, és keresztezzem egy öregember árulását.
- Mi a terved? - Támadj Urgára!
És Wang kán városának ostrománál véreztessem ki a csapataimat?
Nem lesz sem ostrom, sem csata.
Én magam nyittatom ki a kapukat,
és a meglepetés által a város érett gyümölcsként hullik a kezedbe.
Eljött az idő, Temüdzsin kán,
ha rá akarsz lépni a gazdagság és a hatalom ösvényére!
És az ifjú kán tudni fogja, miként jutalmazza meg az alázatos szolgáját.
Mi van a testvéreimmel, Dzsamugával és Kasarral?
Wang foglyul ejtette őket.
Tábort bontunk. Urgához indulunk.
Indulunk!
Szorgan.
Állandóan tartsd szemmel ezt a sámánt.
Ha megpróbálja elhagyni a sorainkat, végezz vele!
Megállni! Várjatok!
Állj! A kánotok sámánja.
A mongol vezérrel érkeztem, hogy a kán fogadja.
Nyissátok ki! A hírünk nem várhat!
A kaput!
Íjat!
Előre!
Áh, a sámánom!
Mi hírt hoztál?
A szellemek már türelmetlenül várnak rád, óh kán!
A bosszúd beteljesedett, Temüdzsin kán!
Temüdzsin... Óvakodj ettől a kígyótól!
Megelőzött a bosszúmban, áruló.
Nem, Temüdzsin... nem én.
Mérgezett szavakkal szólt ellened.
Csak azért, hogy elaltassam az éberségedet!
Azt akarta, hagyjalak magadra Kumlek ellenében... és...
És...
... a testvéreim?
Kasar...
Az én... alázatos szolgám!
Hó! Figyeljetek rám!
Figyeljetek rám! Figyeljetek rám!
Wang kán halott! Urga a miénk!
Uram. Wang vezérei felesküsznek rád.
Mindenki figyeljen rám!
Én, Temüdzsin, minden mongolok kánja,
és Wang kán birtokainak törvényes örököse,
tudatom minden itt lévővel, és a jelen nem lévőkkel:
Akik ellenállnak, halállal bűnhődnek!
Akik meghódolnak, kegyelemben részesülnek!
És mindazok, akik szabad akaratukból velem tartanak,
részesülni fognak a tatároktól megszerzendő hatalmas zsákmányból!
Éljen a kán!
Semmilyen kínzás nem töri meg. Vasból van ez az ember!
Nem érdekel! Beszédre fogod bírni,
különben te részesülsz mindabból, ami neki jutott!
Tüzet hozzatok!
Az embereid már három napja gyötrik.
Nem elégült még ki a gyönyöröd, apám?
Rosszul vagyok a látásától. De beszélni fog!
Megtudom tőle, merre van Temüdzsin.
Akkor hadd beszéljek vele én, ahogy azt már kértem tőled!
Én jobban ismerem a természetét.
A női gyöngédség jobban hat rá, mint bármilyen kínzás.
Én legalább annyira vágyom kideríteni, mint te, hogy merre van Temüdzsin.
Tégy vele amit akarsz, de bírd rá, hogy beszéljen!
Parancsnok!
Hozassa be a sátramba!
Sokáig aludtál.
Igyál...
Sokat szenvedtél.
- De te megkímélsz a további szenvedéstől, ha... - Ha módomban áll.
Halkan beszéljünk. Apám három őre vigyázza ezt a sátrat.
A kéz gyöngédebb,
a kumisz édesebb,
de ezzel sem mész többre, mint a vízzel, ha beszéltetni akarsz.
Csak annyit kérdek, él-e még.
Már kipihentem magam. Szólítsd az őröket!
Nem bízol bennem, bár én segítettem megszökni neki.
- És segítesz nekem is, ha elárulom... - Csak annyit, hogy él-e! Mást semmit!
- Meggyógyult? Mondd meg, mongol! - Őrszem!
- Távozz! Távozz! - De, te...
Ostoba...
Ezért az árulásomért, az apám a saját kezével tépné ki a szívemet.
De boldogan vállalom azért az esélyért, hogy megtudhassam, Temüdzsin él-e.
A keze érintéséért sorsára hagynám Kumleket...
... elárulnám az enyémeket, és mongol szolgaságba hajtanám.
Hát nem érted, Dzsamuga?
Egyszer azt mondtad, a saját életednél is fontosabb ő számodra.
Belepusztulok az érette való sóvárgásba.
Elvihetlek hozzá.
Hol van? Nem, ne áruld el!
- Kitalálom a módját. - Hamarosan kell legyen.
Olyan veszély fenyegeti, amiről tudnia kell.
- Hozzá siettem, hogy figyelmeztessem, amikor a tieitek elfogtak. - Még ma éjjel.
- Ha meghalna... - Nem fog.
A veszély csak sarkallja őt.
A végzet jelölte ki, az életét varázs védi.
Beszélj nekem Temüdzsinről!
Hirtelen ismertem meg, és a gyűlöletem nem állta ki a szerelem próbáját.
Oly szellem lakozik benne, amely kiköveteli a szeretetet,
és az embert képes fölé emelni annak, mint ami benne lakozik.
Bennem ez nincs meg, ezért a testvériségünkben találtam elégtételt,
és arra törekedtem, azon nagyságra buzdítsam, melyről nem is tudta, hogy benne lakozik.
Ez volt életem célja.
"Volt", Dzsamuga?
Már nagyobb ösztönzőre bukkant, Bortaj.
Hozzá kell mennünk! Meg kell találjam a módját!
Bortaj!
- Bortaj! - Temüdzsin!
- Áh, a testvérem... - Ne, Temüdzsin, ne!
Pusztulj, áruló! Pusztulj!
Temüdzsin, szerelmem.
Tíz ember fog vigyázni rád, az életükkel felelnek érted.
Én megyek, bosszút állok az apámért.
Mongol kutya!
Gyia!
Itt jön!
Örül a szívem, hogy él, és együtt ünnepelhetitek a győzelmedet.
Fogadd nyitott szívvel, Temüdzsin!
Szeretete és hűsége nem kisebb irántad, mint amit én érzek.
Legyen meg köztünk a régi testvéri bizalom, Dzsamuga.
A nyelved testvért mond,
de a szíved megtagad engem, Temüdzsin,
mert a bizalmatlanság férge beléfúrta magát.
A múltat el kell felejteni, Dzsamuga.
A féreg mélyen lakozik, és soha nem pusztul el.
Temüdzsin nappal lehet megbocsátó, de éjszaka félelmek közt alhat.
Erről több szó ne essék.
Fényes győzelmet arattam.
Többé nincs szükségem a tanácsaidra.
Többé nincs rám szükséged, testvérem,
mert megtaláltad sorsod útját.
További hódítások várnak rád, Temüdzsin,
az emberek Dzsingisz kánnak fognak nevezni, a tökéletes harcosnak.
Dzsamuga, az "Aranyszavú".
Gyanakvással viszonoztam a szeretetedet, testvérem.
Kérj tőlem most bármit,
és én esküszöm, teljesítem.
Add, hogy gyorsan haljak meg.
- Nem! - Dzsamuga...
Ezt kérem tőled, testvérem.
És szavadat adtad rá.
Őseink szent szokása szerint vérontás nélkül halhassak meg,
és így a mennyekben
örökkön védhetem és tanáccsal láthatom el Dzsingisz kánt.
Így legyen, testvérem.
ÉS A NAGYKÁN OLY HATALMAS BIRODALMAT HÓDÍTOTT MEG,
MELYRŐL ELŐTTE HALANDÓ EMBER MÉG CSAK NEM IS ÁLMODOTT.
A GÓBI TÖRZSEI ALATTA EGYESÜLTEK
ÉS A TÁVOLI MESSZESÉG MEGREMEGETT A PATÁK DOBOGÁSÁT HALLVÁN.
KÍNA ÖSSZES KINCSÉT ODAHORDTA A TATÁR FELESÉGE LÁBAI ELÉ.
SZÁZ ÉVVEL KÉSŐBB UTÓDAI URALTÁK A FÉL VILÁGOT.
VÉGE Fordítás: Oldfan